Дай пак да погледна този ключ, Наранча.
Ето.
Чакай! Не го хвърляй!
Малък негодник! - Не преигравай!
Това е добър знак, че пак усещаш болка.
Зашиха ми я едва преди половин час!
Още ме боли!
По дяволите...
"Благодаря ти, че защитаваш дъщеря ми, Бучелати.
Отиди до чешмата с костенурката на шести перон на неаполската гара
и използвай този ключ.
А после закарай дъщеря ми до Венеция с влак.
Послепис: Във Венеция приключват вашите задачи."
И какво се очаква да открием на чешмата на гарата?
Босът спомена, че ще можем да заминем незабелязано от врага.
На гарата е опасно, но ще се наложи да му се доверим.
Мислите ли, че босът е във Венеция? След като го е споменал.
Това не ни е грижа. Важното е да изпълним заповедите.
Ще вземем експресния влак за Флоренция след десет минути.
Миста, имаме ли опашка? - Засега е чисто.
Но не мога да кажа същото за гарата. Има информатори, които ще ни издадат.
Дъщерята на боса, Триш...
Вдигнали са ѝ мерника заради баща ѝ, когото дори не е виждала.
Какво ли ѝ е?
Така значи, Фуго.
Аз също не мога да се сдържа да не зяпам там.
Там...
Моля ви да простите на Фуго! Не е имал лоши помисли!
Не се е възползвал от рязката спирачка, за да ви огледа гърдите
или да пусне ръка под полата!
Спри веднага! Просто залитнах, а ти влошаваш само нещата!
Умолявам ви да не казвате на боса за това!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Сякаш биваш премазван от тежката воля на съдбата,
която държи в плен мечтите ти.
Няма път за бягство, през цялото време се мъчиш отчаяно,
но ти никога не ще се предадеш.
Парченцата надежда,
заровени под отломките,
ще бъдат открити от твоите две ръце,
за да може някой ден да промениш света.
Борбено злато!
Само онези, които истински вярват в своите сърца,
ще заблестят,
докато животът им не угасне.
Онези, които имат неукротими души,
продължават да се борят напук и на бога!
Борбено злато!
Епизодио 14 "Експресен влак до Флоренция"
Влакът за Флоренция тръгва в 16:35 часа от шести перон
Наистина са тук. Това е Бучелати.
Не мога да повярвам.
Дошъл е на гара, на която лесно може да бъде открит. Ще го очистя!
Може би са го притиснали и е оглупял?
Или е твърде уверен, че ще успее да ни се изплъзне.
Ще го убия така или иначе!
Ще отмъстя за Формаджио и Илузо!
Ще го убия! - Я по-кротко!
Стига си повтарял, че ще убиеш тоя и оня.
В нашия занаят няма такава фраза.
Използват я само слабаците.
Понеже когато тези думи изникнат в главите ни,
мишената ни вече лежи мъртва и работата е приключена!
Затова не я използваме.
Пеши, ако си наш другар, ти също трябва да споделяш това мнение.
Разбираш ли какво ти казвам?
Да, разбирам, братле.
Може да кажеш, че вече е покойник.
Бате Прошуто...
Отивам към него през перона.
А ти, Пеши, се качваш на влака и отиваш в кабината на машиниста.
Слушам!
Ще ги притиснем.
Дъщерята на боса ни е нужна жива.
Бучелати, влакът ще тръгва скоро. Нещо не е наред ли?
Няма друга чешма на перона, нали?
Ключът не влиза в тази ключалка.
Да не говорим, че капакът дори не е заключен.
Вътре има само един кран!
Бучелати, ами катинара на хидранта?
С различна форма е.
Тук няма ключалки или врати, за които да става този ключ!
Просто няма такива!
Да хванем другия влак? След 15 мин. тръгва влак за Рим.
Не! Сигурно са снесли информация за нас и врагът скоро ще бъде тук.
Трябва час по-скоро да тръгнем!
Шести перон, чешмата с костенурката... Това трябва да е мястото!
По дяволите! Защо?
Костенурката?
Ей, Пеши, защо срещам теб тук?
И аз това искам да попитам! Къде изчезна Бучелати?
Той скочи във влака пред очите ми.
Странно, че не сте се срещнали в коридора.
Не мислиш ли?
С никого не съм се разминавал!
Нито с Бучелати, нито с екипа му, нито с новака, нито с дъщерята...
Никого не съм засичал!
Има нещо странно.
Братле, влакът тръгва скоро.
Сигурно са се скрили някъде на гарата.
Ще ни наблюдават и ще се измъкнат с друг влак.
Имаше нещо оставено на чешмата.
Сигурно го е взел.
Бучелати взе нещо черно.
Качвай се, Пеши!
Защо? - Имам предчувствие.
Не знам как, но според мен Бучелати и хората му се укриват на влака.
Според теб? Само това?
Сигурен съм, че босът им помага.
Имам усещането, че не се ли качим, ще ги изгубим завинаги!
Усещане? - Не спори и се качвай, Пеши!
Пътят с влак от Неапол до Флоренция отнема три часа и половина.
Най-близката спирка е Рим, а до нея се стига за час и половина.
Ей на, качихме се. - Млъквай!
Погледни под този отвор.
Какво има зад тази врата?
Това не е ли кабината на машиниста?
Но вътре няма как да се поберат седем души.
Знаеш ли. Атакувай помещението с твоя Бийч Бой.
Давай!
Бийч Бой!
Няма седем души вътре...
Зад стената са...
Двама!
Хванах ги!
Наистина е било тесничко. Май е бил само машинистът вътре.
Но аз съм сигурен, че се укриват на влака.
Почакай малко.
Защо е само един? Но аз почувствах две живи същества.
Стори ми се, че има още някого. - Ей, Пеши!
Ще претърся влака от край до край.
И ще разкрия къде се крият Бучелати и хората му!
Ти оставаш тук.
Може да дойдат да спрат влака, ако разберат, че сме вътре.
Разбрах, братле. - Момичето е с тях,
ще им е трудно
да тичат из купетата или да скочат от влака.
Тук имаме преимущество.
Ще ги убием преди да стигнем Рим и ще вземем момичето!
Ключът не е бил предназначен за ключалка,
а за черупката на костенурката.
Това на свой ред активира силата ѝ,
създавайки това пространство, в което се скрихме,
а ключът стана порталът към него.
Костенурката има Станд?
Ох! Къде съм?
Под седалката?
Това е супер яко! Тая костенурка е като космически кораб!
Стаята не е илюзия.
Съвсем истинска е. Диванът и останалата мебел също.
В хладилника има напитки.
Сигурно босът ни ги е оставил.
Костенурките обичат сянката, не се движат много и не шумят.
Сега ще можем да стигнем безопасно до Венеция.
Едва ли ще се скрие някой в шкафчето.
Не съм интуитивен като братлето.
Братле! Нали не си...
Дъ Грейтфул Дед!
Наистина ли ще го направиш? И ще го причиниш на всички пътници?
Ние дори не знаем дали са на влака!
Казах ти, че ще обърна целия влак!
Сигурен съм, че са тук. Защо вдигаш толкова шум?
Всяка година някъде по света се случват влакови катастрофи.
Моята работа няма да е толкова брутална.
Станд - Мистър Президент Носител - Коко Джъмбо
Може би е понеже сме в костенурка, но е малко задушно.
Наранча, искаш ли нещо за пиене?
Има само студени напитки.
Кола, минерална вода, газирана, негазирана,
ябълков, портокалов и ананасов сок.
Слушаш ли ме въобще?
Би ли повторил? - Питам те дали искаш нещо за пиене?
Защо не си починеш малко? Изглеждаш уморен.
Аз ще наблюдавам тавана. - Наистина?
Изведнъж ми се схванаха раменете...
И гърбът ме заболя. Опаля...
Искам нещо топло. Да не ми раздразни стомаха.
Нали ти казвам, че има само студени напитки!
Все си питаш ушите!
Просто ще изям един банан.
Такива градини ме карат да въздъхвам. Толкова са успокояващи...
Много са красиви.
Искам да се потопя в носталгия и да си спомням как като дете
се излежавах на слънце в подобна градина.
Не прави така! Отвратително е да си облизваш пръста и да прелистваш!
Така ли направих?
Аз? Да бе!
Нещо ти виси от устата.
Отвратителна работа. Какво е това?
Зъб?
Не мога да го изям този банан.
Много е сух. Твърд е като камък.
Не те разбирам. Занасяш ли се?
Стресна ме. Това ми изглежда на зъб.
Това е просто отвратително и хич не ми е смешно.
Какво ти виси от устата?
А? Каза ли нещо... Миста?
Много тихо говориш.
И думичка не ти чух.
Казвам ти, този банан се разпада.
Не мога да го изям.
Всичките са изсъхнали.
Всички плодове.
Какво ти става? - Не ме ли чу?
Нещо ти се е случило с лицето! - Ще го повторя по-високо!
Отпушил ли си си ушите? Не мога да изям банана!
Виж, разпада се.
Стар е.
Бучелати! - Знам! Нападнал ни е Станд!
Врагът се е качил на влака.
Какво е това бяло нещо?
Падна ми от главата...
Какво е това?
Какво става?
Нещо случило ли се е?
Всички са остарели!
Мамо, събуди се!
Събуди се, мамо! Мамо?
Събуди се, мамо!
Кой е това?
Какво?
Не го вярвам! Това аз ли съм?
Какво се е случило с мен?
Станд, който състарява другите?
Дали са разбрали, че сме в костенурката?
Спокойно, Миста! Ако бяха разбрали, че сме тук,
щяха да ни атакуват по-директно.
А щом не са го направили, значи още не са ни открили.
Навярно им е известно само, че сме някъде на влака
и за да я открият, са атакували всички на влака.
Искаш да кажеш, че всички пътници стареят като нас тук?
Навярно. Отчаяни са. Биха прибягнали до всичко.
И при това без да се замислят. Значи имаме два избора.
Първият е да вземем Триш и да слезем от влака.
Втори, да отстраним врага, чийто радиус на поражение не знаем.
Разбира се, че е вторият!
За да избягаме с нея, трябва да спрем влака.
А това е много рисковано.
По-удачно е да ги ликвидираме.
С моите Секс Пистълс!
Прав си.
Нямаме време. Стареем с бясна скорост.
Бучелати... Ръцете ми...
Разпадат се!
Ще остана без тях!
Прав си, Бучелати, нямаме никакво време.
Почакай, Миста.
Рано е да отиваш още.
Не разбирам какво говориш, Джорно.
Рано е да отиваш сега.
Нямаме и секунда за губене! - Чакай. Изслушай го.
Какво се опитваш да кажеш, Джорно? - Защо стареем с различна скорост
от тази на Бучелати?
Моите симптоми и тези на Миста са слаби,
а на Триш съвсем! Защо?
Очевидно стареем с различна скорост! Отивам!
Не. Ако врагът атакува всички пътници безразборно,
има голяма вероятност случайно да убие и момичето.
Има някакво условие у нашето стареене.
Ето го моето мнение.
Смятам, че врагът различава мъжете и жените по телесната температура.
Някъде четох, че жените имат повече мазнина,
поради което телесната им температура се мени по-бавно.
Очевидно жените стареят по-бавно и живеят по-дълго.
Не ви ли се струва, че е малко горещо?
Врагът ни състарява с различна скорост
заради малката разлика в телесната температура.
Важното е, че мъжете стареят по-бързо, а тя по-бавно.
Теорията ти е убедителна,
но защо двамата с теб стареем с различна скорост?
Намекваш, че съм жена ли? - Промяна в температурата.
Като се замисля, телата ни бяха по-охладени.
Понеже пихме студени напитки. А Наранча не пи нищо.
Не е за вярване! Джорно, оказа се съвършено прав!
Стареем по-бавно, понеже телата ни са по-охладени.
Да се охладим! Да охладим всички с лед!
Почакай, Миста! Ще имаш нужда от леда горе.
Няма ли повече?
Това не променя нищо. Трябва да отстраним врага.
Миста, вземи леда и се разправи с него.
Преди да се разтопи и да загубиш силите си.
Само машинистът е тук. Не виждам никой друг.
Много е задушно.
Този Станд наистина атакува безразборно.
Чудя се дали и костенурката старее? Но казват, че били дълголетни.
Май живеят по-дълго от нас.
Да му се не види!
Какво си мисли братлето? Много е опасно.
Какво ще прави, ако и аз остарея?
Климатик? Ако охладя кабината и в костенурката стане по-хладно,
може би ще забавя стареенето.
Клъвна! Някой захапа стръвта!
Каква е тази кука под кожата ми?
Друг Станд, освен онзи, който ни състарява?
Значи не е бил един, а двама?
Има двама врагове?
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Величествена смърт, част 1"